Teri, znam da ovde ne radim dugo,
ali pitala sam se da li bi bilo moguće
da dobijem avans od 100 dolara od plate?
Avans?
Da bih provela Dan zahvalnosti s roditeljima.
Svake godine idemo na skijanje u Vejl i otac mi plaća kartu,
ali sada se borim da budem nezavisna, zato i "radim" ovo.
Rejčel, Rejčel, srce, ti si užasna, užasna konobarica.
Stvarno, stvarno grozna. -Dobro, čujem šta kažeš. Slažem se.
Ali zaista se trudim i mislim da sam bolja.
Zaista to mislim. Želi li neko kafu? -Ovamo!
P R I J A T E LJ I
Izvinite, gospodine!
Vi stalno dolazite ovamo. Pitam se...
Možete li mi dati avans za napojnice?
Dobro, dobro, u redu! Izvinite što sam vam prosula ono.
Još samo 89,5 dolara.
Rose, znaš li da mama i tata idu u Portoriko za Dan zahvalnosti?
Molim? Ne idu.
Idu. Blajmenovi su ih pozvali. -Grešiš! -Ne grešim.
Grešiš! -Ne, maločas sam razgovarala s njima.
Zvaću mamu.
Bože sakloni, jesi li ti to našminkan?
Jesam. Od danas sam "Džoi Trivijani, glumac/model".
Čudno. Meni više ličiš na "Džoija Trivijanija, čoveka/ženu".
Za šta si pozirao? -Znate one plakate za zdravstvene savete?
Znači, bićeš jedan od onih zdravih, zdravih momaka?
Onaj što ima astmu je baš sladak. -Jeste.
Znaš li šta ćeš ti biti? -Ne.
Ali čujem da je otvoreno mesto za Lajmovu bolest.
Srećno, dabogda dobio. -Hvala.
Bila si u pravu. Kako mogu to da nam učine?
Dan zahvalnosti je! -Spremiću ja večeru kod sebe.
Baš kao mama. -Krompir-pire, s gromuljicama?
Znaš, njih ne treba da bude. Radiću na gromuljicama.
Džoi, ti ideš kući? -Da.
A ti, Čendlere, još uvek bojkotuješ sve mrsne praznike?
Da. Baš sve.
A ti ćeš, Fibi, biti sa svojom bakom? -Da. I s njenim dečkom.
Ali mi Dan zahvalnosti slavimo u decembru jer je lunarni mesec.
Znači, u četvrtak si slobodna? -Da. Mogu li da dođem? -Da.
Rejč, još misliš da možeš da odeš u Vejl?
Apsolutno. Šoping, šoping!
Još samo 102 dolara. -Zar nije 89,5?
Bilo je, ali sam razbila šolju.
Pa, odoh ja kod Kerol. -Zašto je ne bismo pozvali?
Zato što mi je bivša žena
i verovatno će želeti da povede svoju lezbijsku životnu saputnicu.
Zdravo! Je li Kerol tu? -Ne, na Nastavnom veću je.
Samo sam navratio po svoju lobanju.
Mislim, ne svoju, već... -Uđi. -Hvala.
Kerol ju je pozajmila za čas, moram da je vratim u muzej.
Kako izgleda? -Kao veliko lice bez kože.
Da, poznat mi je taj pojam. Slobodno je potraži.
Baš imate mnogo knjiga o lezbijstvu.
To može da se radi samo s diplomom.
Inače ti ne daju da to radiš.
"Kornjača spornjača"! Klasika. -Čitam je bebi.
Bebi koja još nije rođena? Ne znači li to da si luda?
Misliš da one ne čuju zvuke? -Ne misliš valjda ozbiljno?
Stvarno joj pričaš? -Stalno. Hoću da poznaje moj glas.
Pričaš li o meni? -Da. Stalno.
Stvarno?
Ali te pominjemo samo kao "Boboa, davaoca sperme".
Ako joj ona priča, i ja treba da imam stomačnu minutažu.
Mislim, nije da verujem u sve to.
Ja verujem. Mislim da beba može sve da čuje. -Stvarno?
Mogu da ti pokažem, delovaće malo uvrnuto.
Stavi glavu u ovu ćurku, pa ćeš čuti sve što pričamo.
Samo bih rekao da u potpunosti podržavam ovaj eksperiment.
Čak bih mnogo voleo da ti nabuterišem glavu.
Rejč, jesi li skupila novac? -Ni izbliza.
Zaboraviću Vejl, viđenje s porodicom, skijanje.
Rejč, izvoli svoju poštu. -Hvala. Stavi je na sto.
Ne. Izvoli svoju poštu! -Hvala. Stavi je na sto.
Hoćeš li otvoriti?
O, moj Bože! Divni ste!
Svi smo priložili.
Jesmo? -Dužan si mi 20 dolara.
Mnogo vam hvala!
Čendlere, tvoja tradicionalna praznična gozba. Paradajz supa,
prilozi za sir s grila i porodično pakovanje luka.
To jedeš za Dan zahvalnosti? Zašto ne voliš ovaj praznik?
U redu. Imam devet godina... -Mrzim ovu priču!
... upravo smo završili veličanstvenu večeru
usta su mi, toga se živo sećam,
puna bundevare, i u tom trenu roditelji mi kažu da se razvode.
Bože!
Teško je uživati u večeri za Dan zahvalnosti kad je vidiš kako se vraća.
Zdravo! Nekada smo radili zajedno.
Jesmo? -U "Mejsiju". Ti si bila "Opsesija", zar ne?
Da. -Ja sam bio "Aramis".
Da, tačno! -Moram ti reći, ti si najbolja u branši.
Ma daj! -Ozbiljno ti kažem!
Zapanjujuća si! Znaš kada da špricneš, znaš kada da se udaljiš.
Stvarno? Ne možeš znati koliko mi to znači.
Večeras sjajno mirišeš. Šta si stavila? -Ništa.
Slušaj, jesi li za piće? -Da.
Šta je bilo? -Setila sam se da moram da uradim nešto.
Šta to?
Da odem. -Čekaj, čekaj!
ONO ŠTO VAM MARIO NIJE REKAO DA IMA...
VENERIČNE BOLESTI - NIKAD NE ZNATE KO IH IMA
Pretpostavljam da ste svi videli? -Šta to?
Ne, samo se smejemo. Znaš kako smeh ume da bude zarazan.
Postavite još jedan tanjir. Cela moja porodica misli da ima veneričnu bolest.
Večeras, u specijalnom izdanju "Pelcovanja"...
Lepo izgleda!
Sok od jabuke se bućka, ćurka se ćuriše, krompiri se krompiraju...
Šta je?
Ne znam... nije isto bez mame u kuhinji.
Dosta je bilo. Skloni mi se i prestani da me nerviraš.
E, to je već sličnije.
Imam karte, imam karte! Pet sati od sada...
Moraš da prestaneš to da radiš.
Idem po stvari.
čendlere, hoćeš li ući već jednom? -Ne, hvala.
Radije ću ostati na bezbednoj udaljenosti od sveg tog veselja.
Čuvaj, ide bundevara!
S nadevom je bilo smešno, sada više nije.
Monika, ima jedno pitanje. Ne vidim krompirčiće.
To nije pitanje.
Moja mama ih uvek pravi. To je vrsta tradicije.
Nabodeš malo ćuretine, malo sosa od brusnica i jedan krompirčić!
Dovoljno je strašno što ne mogu da budem sa svojom porodicom, zbog svoje bolesti...
U redu. Imaćemo i krompir-pire s gromuljicama i krompirčiće.
Idem da razgovaram sa svojim nerođenim detetom.
Mama nikada ne udara.
Sve spremno!
Fibi, mutila si kromp...? Ros hoće gromuljice!
Izvini. Mislila sam da umutim, pa da dodamo grašak i luk.
Zašto? -Da bude kao što je moja mama pravila,
pre nego što je umrla.
Dobro, stižu tri vrste krompira.
Do viđenja, narode! Hvala na svemu.
Izvini! Žao mi je.
Dogodilo se nešto neverovatno! Kučak je pobegao.
Balon? -Ne, lik iz crtaća.
Naravno da je balon! U svim vestima je.
Oslobodio se i viđen je kako leti iznad parka na Vašington skveru.
Idem na krov. Ko će sa mnom?
Ja ne mogu, moram da idem!
Pas na naduvavanje od 25 metara leti nad gradom. Koliko često se to događa?
Skoro nikad.
Ponela ključeve?
Počni kad god hoćeš.
Dobro. Počinjemo.
Gde da pričam?
Postoji mesto koje ima svojih akustičkih prednosti, ali...
Samo ciljaj na gromadu.
Dobro, ovako.
Ne mogu to.
Isuviše je uvrnuto. Osećam se glupo.
Onda nemoj. Ne moraš to da radiš samo zato što Suzan to radi.
Zdravo, bebice!
Trenutak kada smo spazili senku divovskog psa nad parkom.
Da, ali jesu li morali da ga ustrele? Baš opako.
Sada je ćurka sigurno reš spolja i sočna iznutra.
Zašto stojimo ovde?
Čekamo da otvoriš vrata. Ključevi su kod tebe.
Nisu.
Jesu. Kada smo kretali, rekla si: "Ponela ključeve."
Nisam. Pitala sam: "Ponela ključeve?"
Ne, rekla si: "Ponela ključeve."
Ima li jedna od vas dve ključeve?
Rerna radi! -Moram da uzmem kartu!
Čekajte! Imamo duplikat tvog ključa. -Donesi ga!
Od takvog tona neću ići brže. -Džoi... -Od takvog hoću.
Svi su mi govorili: "Izaberi glavni predmet."
Te sam izabrao paleontologiju.
A ti pojma nemaš šta ja pričam, jer si, priznajmo, samo fetus.
Samo se raduješ što više nemaš škrge.
Ne moraš da joj pričaš, pevaj joj, ako želiš.
Neću da pevam tvom stomaku.
Kako ide?
Osetila si to? -Da. -Stalno tako? -Ne. Prvi put.
Molim? -Nastavi da pevaš!
"Ti si moja bebica, jedva čekam da se upoznamo,
kad izađeš kupiću ti buhtlu pa idemo u zoološki-vrt."
Opet je to uradio! -Osetila sam! Pevaj!
"Ja sam tvoj tatica, onaj što nema grudi."
Ovaj nije. -Možeš li malo brže?
Imam jednu ključaonicu i jedno zilion ključeva. Izračunaj sama.
Zašto tu imate toliko ključeva, uopšte?
Za hitne slučajeve kakav je ovaj.
Slušaj, kezo, da nije bilo tebe i tvog glupog balona,
sada bih bila u avionu i gledala ženu kako radi ovo. Ali nisam!
Kunem se da si rekla da su ključevi kod tebe. -Nisam.
Ne bih rekla da ih imam kad ih nemam, očito ih nemam!
Dobro, dosta s ključevima. Ne govorimo "ključevi".
Zašto bi ključevi bili kod mene?
Samo zato što si rekla da su kod tebe?
Ali nisu bili! -Trebalo je da budu.
Zašto? -Zato!
Zato što sam ja za sve odgovorna?
Nije dovoljno što za sve spremam večeru za Dan zahvalnosti?
Svi traže drugačiju vrstu krompira, ja ih spremam.
Zanima li ikoga kakav krompir ja hoću? Ne, ne, ne!
Za Fibi s graškom i lukom, za Marija krompirčići...
Ovo mi je prvi Dan zahvalnosti, a sada je sve zagorelo...
Monika, sada samo psi mogu da te čuju.
Vrata su otključana. Idemo.
Ćurka je izgorela!
Krompir upropašćen! Krompir upropašćen! Krompir upropašćen!
Ne miriše kao mamino.
Ne miriše, zar ne? Ali ti si tražio gromuljice (čvrgu), Rose.
Evo ti jedne!
Divota!
Avion je odleteo, ostajem s vama.
Svi smo imali bolje planove, ali smo morali ovako.
Ma nemoj? A zašto se ja ubih spremajući ovu izvrsnu večeru?
ovo zoveš izvrsno?
Prestanite!
E, ovo mi već liči na večeru za Dan zahvalnosti.
Šta je bilo? -Ružni goli tip vadi ćurku iz rerne.
Gospode! Nije sam.
Ružni goli tip večera s ružnom golom curom.
Moram to da vidim!
Bravo, ružni goli tipe! -Ružni goli ples!
Lepo je što ima nekoga.
Da sečem? -Svakako.
Ko želi sa svetlim, a ko sa tamnim sirom?
Ja taj tamni neću ni da vidim.
Želi li neko da podeli ovo sa mnom? -Ja ću.
Morate da poželite želju. -Da poželimo želju?
Znaš već, Dan zahvalnosti!
Ti si dobio veće parče. Šta si poželeo?
Veće parče.
Nazdravimo.
Znam da niste imali u planu baš ovakav Dan zahvalnosti,
ali meni je bilo zaista sjajno,
jer nije bilo razvoda ili povraćanja projektila.
Da si ti otišla u Vejl,
ili da ste vi sa svojom porodicom, ili da ti nemaš sifilis i tako to,
ne bismo bili zajedno, zar ne?
U stvari, hoću da kažem
da sam veoma zahvalan što je vama Dan zahvalnosti bio grozan.
Baš lepo! -Hvala ti.
I za bedan Božić. -I jadnu Novu godinu.
POPUSTILA VAM JE PETLJA?
NE TUCITE VIŠE ŽENU!
ŠULJEVI?
DOBITNIK TRI NAGRADE "TONI"